(untitled) (Право і безпека, 2023)
Статтю присвячено дослідженню правового регулювання використання технічних засобів, пов’язаних із здійсненням відеозапису, фото- і кінозйомки суб’єктами державного управління, зокрема уповноваженими складати протоколи про адміністративні правопорушення посадовими особами. Дослідження здійснено на засадах неухильного дотримання прав і свобод людини як основоположних принципах громадянського суспільства та демократичної держави, які мають визначати повноваження, їх використання, а відтак і поведінку суб’єктів публічної адміністрації під час застосування технічних засобів відеозапису, фото- і кінозйомки, відео- і звукозапису. Підтримано думку, що жодна суспільно значуща мета не може бути підставою для обмеження чи позбавлення особи її прав і свобод, зокрема права на приватність, у будь-якій формі. Аргументовано, що використання відповідних технічних засобів в адміністративно-деліктному процесі має низку особливостей та імперативів, порушення яких призводить до недопустимості відповідних доказів. Зокрема наголошено, що встановлення систем відеоспостереження у громадських (публічних) місцях має обов’язково супроводжуватися встановленням відповідних плакатів, інформаційних табличок, які вказують на здійснення відеоспостереження та здійснення відеозапису, фото- і кінозйомки, а отже, збереження і накопичення такої інформації про особу та можливість її використання у відповідних цілях і з відповідною метою. Очевидно, що будь-яка фіксація особи (статична – для фотозйомки, динамічна – для відео- та кінозйомки зі звукозаписом або без нього) є прямим втручанням в особисте життя людини. Як наслідок, застосування відповідних засобів можливе лише на підставах, передбачених законом. Ключовою умовою проведення фото- і відеозйомки особи є попередження її про зйомку, що, у свою чергу, передбачає надання останньою згоди на таку зйомку. Важливе значення мають технічні засоби, за допомогою яких здійснюється така зйомка, зокрема потрібно, щоб останні були сертифіковані, відкалібровані й отримали відповідні дозволи, в тому числі санітарно-гігієнічні, на їх використання в Україні суб’єктами державного управління або були передані в користування конкретним посадовим особам, а також право (проходження відповідного навчання) зазначених посадових осіб на поводження з такими технічними засобами, в тому числі правові підстави для їх використання.