(untitled) (Право і безпека, 2023)
Статтю присвячено кримінологічній характеристиці особливостей протидії корупції в закладах вищої освіти в умовах політики доброчесності. Одночасно з тим, що право на освіту належить до фундаментальних, держава не зобов’язана забезпечувати всім громадянам право на вищу освіту. Незважаючи на це, більшість громадян України мають одну чи навіть кілька вищих освіт. Враховуючи популярність освітніх послуг, вони неминуче пов’язанні з різними корупційними ризиками: починаючи з процесу зарахування до закладу вищої освіти і закінчуючи одержанням освітнього ступеня на всіх рівнях. Проаналізовано позиції вітчизняних і зарубіжних учених щодо сутності і значення академічної доброчесності, закріпленого в законодавстві визначення поняття «академічна доброчесність», охарактеризовано законодавчо зафіксовані форми академічної доброчесності, а саме: академічний плагіат, самоплагіат, фабрикація, фальсифікація, списування, обман, хабарництво, необ’єктивне оцінювання, надання здобувачам освіти під час проходження ними оцінювання результатів навчання допомоги чи створення перешкод, не передбачених умовами та/або процедурами проходження такого оцінювання, вплив у будь-якій формі. Доведено, що вони потребують корегування та уточнення, які варто зробити в окремому профільному законі. З’ясовано основні потенційні корупційні ризики у сфері вищої освіти. Зауважено, що корупція в закладах вищої освіти характеризується високою латентністю через її вигідність обом сторонам. Вказано, що покладати відповідальність за корупційні дії виключно на працівників закладів освіти некоректно. Низька вмотивованість здобувачів освіти зумовлює пошук «альтернативних шляхів» для того, щоб одержати позитивну оцінку. Корупція у освіті не завжди має грошову форму, частіше має характер переваг, пільг та послуг негрошового характеру. На основі аналізу чинного законодавства та основних корупційних ризиків у сфері діяльності закладів вищої освіти запропоновано авторські заходи із запобігання корупції.