(untitled) (Право і безпека, 2023)
Технології Інтернету речей надають розумним речам можливість прийняття рішень у системі управління фізичними об’єктами, використовуючи інтелект і консенсус. Для підтримки Інтернету речей задіяні такі технології, як вбудовані пристрої, хмарні і туманні обчислення, обробка великих даних, машинне навчання, штучний інтелект, що забезпечує виробництво інтелектуальних фізичних об’єктів. Огляд існуючих інфраструктур безпеки для інтелектуальних середовищ на основі Інтернету речей свідчить, що кожний підключений пристрій може стати потенційною точкою входу для атаки зловмисників. Надано огляд ключових аспектів щодо стандартів безпеки розумних середовищ на основі Інтернету речей за напрямами: потенційних рішень, інтелектуальних середовищ, меж оцінки безпеки, відкритих проблем і викликів. Актуальним завданням є додаткові дослідження щодо розвитку методологічних і технологічних заходів стандартизації у сфері функціональної сумісності різнорідних пристроїв Інтернету речей із тим, щоб розпочати подальші дискусії щодо розробки нових стандартів безпеки та інфраструктури сертифікації розумних середовищ на основі Інтернету речей. На основі аналізу існуючих проблем запровадження Інтернету речей досліджено методологічні і технологічні особливості правового регулювання інтелектуальних середовищ. Розглянуто структури стандартизації мереж і послуг середовищ Інтернету речей на регіональному, європейському та глобальному міжнародному рівнях. Визначено архітектуру середовищ Інтернету речей – це багаторівнева, гетерогенна система зі складною топологією та використанням інноваційних технології. Визначено явище безпеки Інтернету речей як комплексне поняття, що включає в себе функціональну безпеку (safety) та інформаційну безпеку (security) з їх взаємозв’язком, протиріччями, викликами та ризиками. Досліджено функціональна безпеку Інтернету речей у термінах функції безпеки, повноти безпеки та стійкості, які підлягають регламентації в технічних вимогах на виріб, що проєктується. Надано аспектну модель функціональної сумісності Інтернету речей і наведено приклади її застосування за взаємопов’язаними складовими (транспортна, синтаксична, семантична, поведінкова й аспект політики). Проведено оцінку загальноприйнятих практик та ризиків створення регламентуючих документів (стандартів, інструкцій, методичних матеріалів) у сфері функціональної безпеки Інтернету речей. Надано рекомендації щодо запровадження науково обґрунтованого підходу до національної стандартизації безпеки Інтернету речей та заходів вирішення проблеми функціональної сумісності різнорідних пристроїв Інтернету речей.