(untitled) (Право і безпека, 2024)
Статтю присвячено аналізу зловживань процесуальними правами в цивільному та господарському судочинстві. Розглянуто наявні в юридичній літературі погляди та підходи щодо проблематики зловживання правами. На підставі огляду наукової літератури зроблено висновок про існування загальнотеоретичних конструкцій щодо розуміння поняття «зловживання процесуальними правами» в межах двох підходів. Перший підхід стосується визначення зловживання процесуальними правами як використання процесуальних прав не за призначенням, другий – як різновид процесуального правопорушення. Проаналізовано вітчизняне законодавство із проблематики дослідження. Аргументовано, що зловживання процесуальними правами є певним становищем, до якого потрапляють учасники судового розгляду, права яких порушуються та безпосередньо пов’язані з правам особи, яка ними зловживає. Реалізація процесуальних прав здійснюються однією стороною спору до визначених меж, доки це не суперечить інтересам іншої сторони. Порушення цих меж веде до виникнення та існування такого правового явища, як зловживання правом. Встановлено, що зловживання процесуальними правами полягає в тому, що одна зі сторін спору, якій формально належать певні права, неправомірно їх реалізує, порушуючи міру і вид поведінки, визначені процесуальним законом, користуючись при цьому тим, що зазначені права об’єктивно не можуть бути чітко окреслені за допомогою прямих заборон. Інакше кажучи, сторони спору при реалізації своїх прав не враховують усі фактичні обставини та не зважають на можливу шкоду для інтересів одна одної. Звернено увагу на те, що різноманітність процесуальних прав у цивільному та господарському судочинстві породжує відповідну кількість видів зловживань ними з боку учасників справи. Внаслідок відсутності чіткого переліку в чинному законодавстві видів зловживань процесуальними правами, існування певної судової практики вирішення цієї категорії справ слід констатувати існування різних класифікації з боку науковців.