(untitled) (Право і безпека, 2024)
Статтю присвячено особливостям правового регулювання ліцензування медичної практики. Досліджено норми законодавчих і підзаконних актів, які регулюють порядок отримання ліцензії для провадження медичної практики. Вивчено праці науковців у галузях права, медицини, державного управління, які досліджували правовідносини у галузі охорони здоров’я й ліцензування. Сформульовано рекомендації щодо внесення змін до законодавства. Запропоновано визначення ліцензування медичної практики як засобу державного регулювання відповідності медичного обслуговування та медичної допомоги встановленим ліцензійним умовам з метою захисту життя й здоров’я пацієнтів, забезпечення надання якісних медичних послуг. Встановлено, що існують певні особливості ліцензування саме медичної практики, якщо порівняти з іншими видами господарської діяльності. Розгляд документів для одержання ліцензії здійснює спеціально створена ліцензійна комісія Міністерства охорони здоров’я України. Ліцензійні умови встановлюють особливі кадрові, технологічні, організаційні вимоги, які засновники закладів охорони здоров’я повинні виконати ще до подачі документів для отримання ліцензії. Оформляється особливий пакет документів, який додається до заяви про отримання ліцензії та передбачає характеристику матеріально-технічної бази й кадрового персоналу закладу охорони здоров’я. Ліцензуванню підлягає діяльність всього медичного закладу, а не окремих медичних працівників. Запропоновано низку пропозицій щодо внесення змін до законодавства, а саме: 1) закріпити поняття медичної послуги як окремого, конкретного виду лікувальної процедури, діагностики певної хвороби, оздоровлення, косметичної допомоги, оздоровчого масажу, платного огляду; 2) визначити в Ліцензійних умовах більш детальні технологічні вимоги до площі окремих приміщень закладу охорони здоров’я та медичного обладнання, необхідного для лікування певних захворювань; 3) підтримано позицію про доцільність розробки та прийняття Медичного кодексу України як комплексного законодавчого акта, який би врегулював правовідносини у галузі охорони здоров’я; 4) нормативно закріпити обов’язковість проходження медичними працівниками тренінгів та/або онлайн-курсів під егідою Міністерства охорони здоров’я України з метою опанування необхідними знаннями з процедур ліцензування.