(untitled) (Право і безпека, 2024)
Досліджено стан злочинності в УРСР у 1962–1964 рр. та комплекс заходів, ужитих керівництвом Міністерства охорони громадського порядку УРСР та його підрозділами в областях, містах і районах щодо протидії їй. Аналіз статистичного матеріалу свідчить, що показники умисних убивств, де переважали убивства з побутових причин та хуліганських спонукань, залишалися високими. Вражаючими були цифри, де вказувалася велика кількість умисних убивств новонароджених дітей, що свідчило про низький моральний рівень частини радянських людей, а також про їхнє соціальне неблагополуччя. Для протидії злочинності органи міліції застосовували, як і в попередні роки, здебільшого оперативні заходи, а також проводили певну профілактичну роботу серед населення із виявлення та перевірки сигналів про погрози убивствами, а також про злочинні наміри та умисли окремих громадян. Враховуючи зростання економічної злочинності, значна увага приділялася посиленню агентурного апарату, зокрема на об’єктах, де зосереджувалися матеріальні цінності у великих розмірах та було можливим їх розкрадання. Водночас при проведенні вказаних заходів органи міліції припускалися певних помилок, мали місце деякі недоліки. У низці планів роботи слідчих відділів та відділень багатьох областей чимало заходів мали загальний, неконкретний характер. Одним із суттєвих недоліків було планування таких заходів, які не входили до компетенції слідчих апаратів Міністерства охорони громадського порядку УРСР. У документах слідчого управління Міністерства охорони громадського порядку УРСР міститься чимало матеріалів про недоліки та недостатню компетентність слідчих при підготовці матеріалів, які спрямовувалися для проведення судово-біологічної експертизи. Серед нових проявів злочинності в аналізовані роки було таке явище, як крадіжка з аптек та медичних установ наркотичних речовин, що розширяло діяльність міліції. Відмічено, що в 1962–1964 рр. міліцією проводилася значна робота щодо протидії злочинності, хоча не у всьому вона була успішною.