Підходи до визначення юрисдикції злочинів, скоєних під час комерційних космічних польотів (Право і безпека, 2023)
Досліджено юрисдикційну дилему щодо визначення прийнятного підходу для застосування до злочину, що потенційно може бути вчинений під час космічного польоту з туристами на борту, шляхом оцінки місця його вчинення. Крім того, дослідження спирається на співставлення за такими джерелами міжнародного права, як Договір про Космос (OST) і Договір про Антарктику (AT). На основі аналізу окремих статей цих документів запропоновано регулювання комерційних космічних польотів за прикладом виокремлення «туристичного елемента». Такий підхід базується на тому, що стаття 8 Договору про Антарктику конкретно вказує на туриста як суб’єкта відповідальності і те, що особа з туристичними цілями підпадає під захист національного права. Тому для належного міжнародного врегулювання космічного туризму та вдосконалення Договору про Космос рекомендовано легітимізувати туристичні цілі, а також виокремити статус туриста-неастронавта з метою встановлення відповідальності за ті чи інші діяння злочинного характеру.Для доведення зазначених ініціатив як приклад наведено дві справи: про астронавтку Енн МакКлейн та доктора Родні Девіда Маркса. Так, у першій справі наголошено на обмеженому застосуванні кримінальної юрисдикції на міжнародній космічній станції, яка, як правило, вирішується за правом країни громадянства особи. Друга справа демонструє, що Договір про Антарктику хоча і може слугувати прикладом для врегулювання космічного туризму, однак битви за юрисдикцію між державами на території об’єкта місця інциденту із криміногенним елементом підірвали його ефективність. На основі цього зроблено висновок про необхідність запровадження конкретних міжнародних правил для регулювання комерційних космічних польотів, де аспект юрисдикції при розслідуванні злочину, скоєного туристом-неастронавтом, має бути першочерговим.Зазначено, що кожен партнер космічного польоту, як держава (у випадку публічних інтересів) та/або ті чи інші організації польоту, що діють під егідою конкретної країни, так і космічна компанія та/або надавач відповідних послуг (у випадку приватних інтересів), повинен зареєструвати комерційний космічний політ і його структурні об’єкти як елементи польоту. У такому разі кожен із зазначених партнерів зберігає юрисдикцію та контроль над зареєстрованими складовими.
Keywords: космічний туризм; турист-неастронавт; юрисдикція космічного простору; астронавтка Енн Макклейн; вчений Родні Девід Маркс; Договір про Космос; Договір про Антарктику.