Визнання критерію «членство» єдиним для кваліфікації корпоративних відносин: проблемні аспекти (Право і безпека, 2024)
Правозастосовна практика сьогодні свідчить, що єдиного критерію («членство в юридичній особі») недостатньо для кваліфікації існування корпоративних відносин в юридичній особі. Підставою для цього є те, що факт членства не завжди породжує юридичні, а переважно цивільно-правові наслідки, які прямо виникають із відносин членства для залучення до них особи. Отже, поняття «членство» не має необхідного цивільно-правового змісту, не є єдиною ознакою корпорації (в розумінні товариства) у цивільному праві, не може вважатися єдиною кваліфікуючою ознакою існування корпоративних відносин.Доведено, що категорії «участь», «членство», «співробітництво» не є синонімами та базовими цивільно-правовими поняттями, що вказують на самостійну ознаку відокремленої групи відносин, спеціально і самостійно врегульованої цивільним правом. Вказані категорії варто вважати характеристикою належності суб’єкта до певної спільноти, що абсолютно не свідчить про наявність у ній всіх ознак корпорації як суб’єкта права.Аргументовано підхід, за яким характерними ознаками, які встановлюють специфіку корпоративної організації в межах конструкції юридичної особи, є: 1) поділ статутного капіталу на частки (акції), що визнаються формою фіксації корпоративних прав і обов’язків; 2) існування відносин участі в управлінні такою організацією. Сутність участі в управлінні корпорацією і членство в ній фактично є одним і тим самим явищем. Основним критерієм для корпорації є те, чи має місце участь (членство), і як наслідок, чи беруть участь в управлінні юридичною особою ті, хто її створив (учасники, акціонери, члени). Статутний же капітал є важливим лише як показник для визначення порядку управління – скільки голосів має учасник (акціонер, член).
Keywords: товариство; корпорація; юридична особа; участь; членство; корпоративні відносини; статутний капітал; кооператив.